"En stor kæp. Nogle gange en metalkæde."
Hvor?
"På ryggen."
Er det så slemt, at han bløder?
"Nogle gange."
Og det er hans chef, der gør det?
Der er ingen fare.
Sig, jeg er fra New York Times.
Jeg vil gerne hjælpe dig.
Men så er du også nødt til at hjælpe mig.
Jeg tror, han vil have ...
Jeg ved godt, hvad han vil have.
Se dem her.
Dem må han få, men ikke før vi er færdige.
Jeg spørger igen.
Er det chefen på kakaoplantagen, der tæver ham?
"Ja."
Og hans forældre er døde?
Nej. Han siger, de bor på landet.
Så er det altså hans forældre, der er døde?
Ja, det tror jeg.
Vent nu lidt.
Bed ham tage trøjen af, så jeg kan se hans ryg.
Vi skal bruge et billede til avisen.
Der er ingen fare. Det her er mig.
Mike Finkel fra New York Times.
Undskyld ...
Taler du engelsk?
En smule.
Jeg kan ikke greje det her. Den tager da mønter, ikke?
Jo, det tror jeg.
Du gjorde det.
Hvorfor tænder de lys?
For at komme i himlen?
Jeg er ikke katolik.
Er du tysker? - Ja.
Hvad fører dig til Mexico?
Det solrige vejr.
Nå ja.
Hvad med dig?
Jeg er journalist.
Journalist? Sejt.
Ja, det er det vel.
Det er bare et arbejde.
Hvad hedder journalisten så?
Mig?
Mike Finkel fra New York Times.
Lena. Hyggeligt at møde dig.
I lige måde.
Ti minutter, Mike, så skal den være færdig.
Forhøj til 250.
Mener du det? - Ja sgu.
Dumme svin. - Hvor længe er du i byen?
Kun natten over. Jeg skal bare sikre mig, at de bruger min artikel.
Og så indlogerer de mig kraftedeme på Hilton.
Det er det rene kaos derude.
På mit hotel boede der også en fyr fra Reuters,-
- to fra Le Monde og Kwiatowski fra CNN.
Spar es.
500. - Hold nu kæft.
Mike! Den skal også til korrektur. - Det bliver ikke nødvendigt.
Det stinker langt væk. Ude ved kysten sulter de,-
- og inde i landet står den på Bon Jovi og pomfritter.
Men de er ligeglade, så længe de får en æske cigarer af Gaddafi til jul.
Ved du, hvad jeg ønsker mig i julegave? 6.000 ord.
Spiller vi poker, eller hvad?
Spar konge.
Tøsedreng ...
750. - Han sidder med den knægt.
Jeg trækker mig. - Er vi klar til at gå på druk?
Vis os nu, om du har de knægte.
Det behøver han ikke. Du trak dig.
Vis os det nu, din spasser.
Mig?
Jeg har kun et par toere.
Seriøst?
Hjælper I lige med at skovle mine penge sammen?
Du giver en brandert.
Mor ...
Så bliver det 42nd Street.
ER DENNE DRENG SLAVE?
MENNESKE TIL SALG
Har du læst den?
Hvad tror du? Jeg er ved at ramme den ind.
Det behøver du altså ikke.
Jeg er jo din største fan. Det er så ni forsider på tre år.
Ti, men pyt med det.
Ni, ti, mange. Vil du så unde dig selv en fridag nu?
Nej, jeg er faktisk på vej til møde med Marcus og Karen.
Nå? Om hvad dog?
Aner det ikke, men jeg tror, det rimer på "Smulitzer".
Jeg ville ønske, jeg kunne være der. - Du kan jo bare flytte hertil.
Det ved du godt, jeg ikke kan. Kom snart hjem.
Det skal jeg nok. Elsker dig. - Jeg elsker også dig.
Hvad så der? Hejsa.
Ikke for at belemre dig, men Marcus er blevet ringet op af Red Barnet-
- angående din artikel om kakaoplantagen.
De siger, ham på forsiden ikke er Youssouf Malé.
Det er ham her.
Jeg har interviewet dem begge to.
Tager de fejl?
Tydeligvis.
Den slags sker i tide og utide. Vi siger det til ham.
Fint.
Tag hellere dine notesbøger med. De bestrider også dele af indholdet.
Men det hele kan tjekkes efter. Det burde ikke være noget problem.
Om et kvarter?
Klart.
Er det ham eller ej?
Alt, hvad jeg skrev om Malé, har en af dem været ude for.
Er det, eller er det ikke Youssouf Malé?
Drengen med en bjergkæde af ar.
Ja, det er det.
Er du sikker? - Ja.
Fint. Så vis os lige, hvor notaterne står.
Det kan jeg ikke.
Hvorfor ikke?
Jeg tog ikke notater den dag.
Så måske er det ikke ham?
Artiklens formål var at redde unge menneskers liv.
Jeg ville skrive om alle dem, jeg interviewede.
En aggressiv artikel om korruptionen blandt nødhjælpsorganisationerne.
Men vi følte, den sigtede for bredt.
Det her har ikke noget med andre end dig at gøre.
Du bad mig skrive om én dreng. Formidle sagen gennem hans historie.
Et personligt portræt. Og det gjorde du helt ret i.
Jeg gik ud fra, du havde gjort din research.
Ja, men ikke på ét og samme sted. - Så er det ikke research.
Du må forstå, hvor skadeligt det kan være-
- for de organisationer, der arbejder med børnene.
Og for avisen.
Du sagde, jeg skulle fylde på. Jeg mente, det ville højne værdien.
Jeg sagde fylde på, ikke finde på. Og sandheden er den højeste værdi.
Du havde ikke din research i orden. Det er det, der er vigtigt her.
Tror du, artiklerne skriver sig selv?
I ansætter folk som mig til at tage ud i marken og gå på jagt.
Det er det, der giver avisen her en konkurrencefordel.
Jeg gjorde mit bedste.
Du løj.
Jeg forstår bare ikke hvorfor.
Du havde ikke noget at bevise. Du er en fremragende journalist.
Jeg er dybt forundret.
Vi må melde rent ud til læserne, og det bliver ikke så lidt pinligt.
Fatter du, hvad det betyder for de stakkels børn?
For den sympati, din artikel gav dem, og for deres fremtid?
For din egen fremtid? Hvad fanden tænkte du på?
Så er det godt, Karen.
Jeg kan skrive et dementi, hvis det er det, du vil have.
Jeg kan gøre det med det samme.
Jeg skriver gerne et dementi, hvis det er det, du vil have.
Men vær sød ikke at bringe en undskyldning.
Bringer du en undskyldning, er der ingen, der vil røre mig.
Vil du ikke nok være sød ikke at bringe en undskyldning?
Vil du ikke nok?
Du har en strålende fremtid foran dig, Mike.
Bare ikke her.
Mine damer og herrer, De hører kaptajnen.
Vi begynder nu indflyvningen til Bozeman, Montana.
De af jer, der kommer herfra, vil vi gerne ønske velkommen hjem.
De af jer, der besøger Montana for første gang...
Til sommer er jeg i arbejde igen.
Hvis jeg finder noget godt.
Jeg kan bede universitetet om lønforhøjelse eller ...
... undervise på gymnasiet.
Nej, jeg ringer til nogle folk.
Det bliver rart at se lidt til dig igen.
LEDER
Rettelse til Michael Finkels artikel "Er denne dreng slave?"
Tonya, det er Mike.
Finkel.
Ja, det er længe siden.
Jeg har en fed ide til en snowboard-artikel.
Jeg lader min krigsfotograf Chris tage billederne, så ...
Men det handler om vintersport.
Det har ikke noget med det, der skete, at gøre.
Ed, det er Mike Finkel.
Nej, ikke siden A.P.'s prisuddeling.
Jeg arbejder på en artikel om hemmelige aktioner i marinekorpset.
Det er lige noget for GQ.
Nej, men mit øvrige arbejde er ulasteligt.
Hvor længe har vi kendt hinanden? Tving mig ikke til at tigge.
Klokken er kun halv tolv.
Han er jo ikke gået til frokost. Playboy åbner først klokken 11.
Det forstår jeg godt.
Tag det roligt. Tag det roligt.
Undskyld.
Hej, jeg hedder Pat Frato, journalist på The Oregonian.
Du sidder sikkert i det op til halsen,-
- men jeg vil gerne høre din udlægning af Christian Longo-sagen.
Hvem? - Christian Longo. Barnemorderen.
Han myrdede hele sin familie i Newport. Ham kender du da.
Han er blevet anholdt i Cancun. Har du ikke hørt det?
Nej. Hvorfor fortæller du mig det?
Fordi da de pågreb ham, påstod han, at han var Mike Finkel-
- fra New York Times.
Hallo?
Hallo? Hr. Finkel?
Hallo? - Lige et øjeblik.
DE TI MEST EFTERSØGTE
Christian Longo, drab, alias Mike Finkel.
PÅGREBET
Da de fandt ham i Mexico, nægtede han alt,-
- men politiet mente, de havde nok til at fælde ham.
Han var en helt almindelig mand. Intelligent og fra en god familie.
Pludselig en aften slår han kone og børn ihjel. Det er helt sort.
Det var her, de mødte deres endeligt.
Han druknede dem.
Men undersøgelser tyder på, at han kvalte konen og den mindste først.
Hvor er han nu?
Statsfængslet i Lincoln. Jeg vil tro, de beholder ham indtil retssagen.
Jeg må også se at komme hjemad, men du må beholde alt materialet.
Tusind tak, Pat.
Jeg ville rigtig gerne møde dig. Jeg synes, du skriver fantastisk.
Hør ...
Har han sagt noget om, hvorfor han udgav sig for mig?
Det havde jeg håbet, du kunne kaste lys over.
Det er vel bare en til annalerne.
Mange tak.
Kære hr. Longo. Jeg er Michael Finkel.
Jeg hører, De har brugt mit navn. Jeg forstår ikke hvorfor,-
- da vi vist aldrig har mødt hinanden. Men det generer mig egentlig ikke.
Jeg føler mig på sin vis beæret.
Jeg ved, De skal for retten og derfor bør undgå folk som mig,-
- men jeg ville høre, om De havde lyst til at møde mig.
Jeg har selv været lidt af en rettergang igennem.
Alt imens De brugte mit navn, tog man det fra mig.
Siden da har jeg gransket min sjæl.
Prøvet at finde ud af, hvem jeg egentlig er.
Måske De kan fortælle mig, hvordan det er at være mig.
De får 15 minutter. Der vil være en vagt til stede.
Ingen fysisk kontakt på noget tidspunkt. Forstået?
Vil vi være i samme lokale?
Vi får sjældent sager som den her, så vi har kun det ene lokale.
Men han er jo sigtet for adskillige mord ...
Besøgsprivilegier afhænger af folks opførsel herinde,-
- ikke af deres forbrydelser.
Og hvordan har han opført sig?
Longo? Eksemplarisk.
Tak, fordi De ville møde mig.
Kald mig Chris.
Hyggeligt at møde dig, Chris. - I lige måde.
Hvad skriver du?
Undskyld, det er en vane.
Førstehåndsindtryk?
Ja, førstehåndsindtryk.
Hvad noterede du?
Brune øjne.
Det er ikke så bemærkelsesværdigt.
70 % af verdens befolkning har brune øjne.
Sikkert. Jeg har ikke.
Der findes ...
... en matematisk teknik til at beregne, hvor almindeligt et menneske man er.
Ikke kun af udseende, men hele ens liv.
Ifølge mine beregninger er jeg temmelig almindelig.
Jeg har opført mig pænt og normalt ...
... 92,88 % af tiden.
Men det er ikke det indtryk, man får gennem aviserne.
De beskriver mig som ...
... endnu en ...
Paria.
Ja, præcis.
Hvorfor lige mig?
Faldt du tilfældigt over mit navn i avisen?
Nej, jeg har fulgt hele din karriere.
Jeg har altid nydt dine artikler.
Eventyrlysten.
Din kamp for dem, der aldrig kommer til orde.
Jeg har læst alt, hvad du har skrevet. Jeg følte ligesom, jeg kendte dig.
Jeg læste det om dig.
Gjorde du det?
Det samme kunne jeg spørge dig om.
Det tolker jeg som et ja.
Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
Den artikel skulle holde mig forrest i feltet.
Men jeg ved det faktisk ikke.
Og nu sidder du her.
Alle tv-stationerne er efter mig.
Jeg har fået et hav af henvendelser fra aviserne.
Times? - Ikke endnu.
Jeg ved, jeg er meget værd for folk som dig,-
- og ikke alting er blevet afsløret endnu.
Men de fleste journalister-
- vil bare skrive det, deres læsere vil høre.
De tager sig ikke tid til at undersøge, hvad der i virkeligheden skete.
Men måske er det ikke længere vigtigt.
Selvfølgelig er det det.
Sandheden er altid vigtig.
Man føler altid, den er vigtig for dig.
I den tid jeg var dig ...
... var jeg lykkeligere, end jeg længe havde været det.
Kunne du forestille dig at være mig?
Longo, så er der afgang.
Mike.
Jeg vil fortælle dig min version af historien. Og kun dig.
Men jeg ved, du vil skrive om det,-
- så jeg må bede dig om to ting til gengæld.
Hvad?
Jeg vil have dit ord på,-
- at du ikke røber, hvad jeg fortæller dig, før efter retssagen.
Til gengæld-
- får du eneret på historien.
Okay? - Det lover jeg.
Men det, jeg skriver, vil du måske ikke bryde dig om.
Helt i orden.
Hvad er den anden ting?
Du skal lære mig at skrive.
Er det ham? - Ja.
Måske hører du ikke mere fra ham.
Jo da.
Jeg tror, han stoler på mig.
Kan du stole på ham? - Lad nu være.
Tror du ikke, jeg har krydstjekket politirapporterne?
Det er en helt unik mulighed.
Jeg har fået en chance til.
Kære Mike.
Skriv det, du ved.
Her er en liste over alle de fejltrin, jeg har begået i mit liv,-
- der skal give mig forståelse for, hvorfor jeg er havnet, hvor jeg er.
Min far var en streng mand.
Jeg stjal engang ...
Vi giftede os tidligt, og jeg havde svært ved at få arbejde.
De var glade for min indsats, så jeg blev pacet frem.
Jeg traf nogle dumme økonomiske beslutninger.
Vi flyttede meget.
Børnene kom trip, trap, træsko.
Ingen forbereder en på, hvor hårdt det er at have børn.
Jeg kæmpede for at brødføde dem.
Man bider bare tænderne sammen.
Uanset hvor vi kom hen,-
- fandt jeg ikke arbejde nok til at give dem, hvad de fortjente.
Vi måtte afhænde vores ejendele.
Vi kørte fra Ohio og helt til Oregon.
Moteller og grillmad.
At vokse op som Jehovas Vidne var en velsignelse,-
- for det var der, jeg mødte min kone.
I to måneder sov vi på lageret. Vi var på flugt.
Det er hæsligt at føle skam.
At miste sin værdighed for øjnene af familien.
Jeg tog alle slags job.
Jeg var ansat hos Starbucks-
- og lavede kaffe til folk, der førhen havde arbejdet for mig.
Vores bil brød sammen, så jeg stjal en ny.
Mens mine venner gik på college, lærte vi vores børn at gå.
Jeg ville også gerne på college.
Når jeg tænker på mit liv inden den rædselsfulde aften,-
- er det som at kigge på en akvarel.
Omridset står skarpt, men detaljerne fortoner sig-
- i gnidrede plamager.
Alt derefter ...
... er mørke.
Hvor længe skal du være væk? - Et par dage.
Hvad hed hun?
Konen?
MaryJane. - Og den lille?
Madison.
Hvor gammel var hun?
Tre år gammel.
Jeg ved, hvad jeg gør. - Det ved jeg.
Pas på dig selv.
Jeg ringer.
Elsker dig.
Er det her?
Anden sal til venstre.
Må jeg se den?
Den står tom. Politiet ryddede den. Jeg kan vise dig, hvor de blevet fundet.
Ligsynet viste, at MaryJane og Madison-
- blev tævet og kvalt-
- og derefter anbragt i to kufferter tynget ned med vægtlod.
De blev smidt i her og ødelagde et vandrør på vejen.
Det blev opdaget næste morgen,-
- og kanalen blev derfor gennemsøgt den følgende uge.
Et temmelig synligt sted. - Ja, det er tosset.
Zach og Sadie blev derefter kørt 24 km sydpå-
- og smidt i vandet ud for Waldport derhenne.
Hvorfor køre 24 km for at skille sig af med nogle lig i nabobyen?
Er det ikke underligt?
Måske ville han gerne fanges.
Hvorfor så stikke af? - Han ombestemte sig vel.
Det var her, han smed dem i.
Faldet kan ikke have dræbt dem, så de må være druknet.
Medmindre kulden gav dem hjertestop.
Det var frostvejr den aften.
Det var grusomt gjort af ham.
Hvis det var ham.
Hvis?
Han vil erklære sig uskyldig.
Hvor ved du det fra?
Det fortalte han mig.
Har du talt med ham?
Jeg har mødt ham. - Hvorfor?
Jeg ville høre hans udlægning af historien.
Christian Longo har vist ikke fortjent at få sin historie hørt.
Enhver fortjener at blive hørt.
Mor!
Jeg ved, det var dig.
Det ved du også selv.
Hvordan og hvorfor er ligegyldigt.
Det er bare tre små ord, du hurtigt kan få sagt.
Det kan jeg ikke nu.
Beklager.
FEJLTRIN
Det er et fænomenalt brev.
Men denne sag mellem os to ...
... kan jeg ikke skrive en artikel om.
Men det kunne blive til en bog.
Mener du det?
Men hvis vi skal skrive sådan en sammen ...
... så er det indholdet af den, ikke formen, der er vigtigt.
Det ved jeg godt, men ...
Du skriver så smukt. Du belægger dine ord mesterligt,-
- og det vil jeg også kunne.
Det inspirerer mig. Jeg har brug for det.
Okay.
Lad os slå en handel af.
Jeg giver dig et tip, du besvarer et spørgsmål.
Okay.
På side 23 skriver du:
"Da jeg fik sparket, troede MaryJane, jeg havde forsøgt at blive fyret,-
- men jeg havde aldrig sagt, jeg ikke ville have jobbet."
Det er en dobbelt negation. "Aldrig sagt, jeg ikke ville."
En dobbelt negation er svag.
En god journalist ville skrive "Jeg ville gerne have jobbet".
Det forstår jeg godt. To minusser er ikke lig med et plus.
Så er det mig.
Hvorfor knaldede du hende tyskeren i Mexico?
Hvor ved du det fra? - Jeg har talt med hende.
Jeg ved det ikke.
Jeg var så ødelagt af sorg ...
... at det føltes, som om den gamle Chris Longo var død.
Men du gik i seng med hende den allerførste aften.
Det kan jeg ikke huske.
Det påstår hun.
Har du gjort det, du er anklaget for at have gjort?
Jeg elskede min familie.
Jeg ville dem kun det bedste.
Undskyld, Mike. Jeg kan ikke lige nu.
Hvad kan du ikke?
Jeg kan ikke fortælle dig, hvad der i virkeligheden skete.
Jamen ...
... hvorfor flygtede du så til Mexico, umiddelbart efter de blev fundet?
Du må da kunne se, hvor skyldig du så fremstår.
Nogle gange ...
... må man leve med at fremstå på én måde ...
... for at beskytte noget, der er vigtigere.
Hvis du fortier noget for mig, skal jeg nok finde ud af det.
Det er mit job. Jeg vender hver en sten.
Hvorfor myrdede du dem?
Jeg har ikke myrdet dem.
Det er en mordgåde, men til dels også mea culpa.
Den handler egentlig om det at skrive.
Er du sikker på, det er nok til en hel bog og ikke bare en artikel?
Det er helt klart en bog.
Nu ender det vel ikke som med din Afrika-artikel?
Det ville være et hårdt slag for os.
Naturligvis, naturligvis.
Der er ingen grund til bekymring.
Det hele kom oven i hinanden, og jeg havde fem munde at mætte,-
- så jeg tog al slags arbejde.
Og du begyndte at stjæle?
Det vidste du også?
Det var kun små mængder.
Mad, tøj og bleer, bøger ...
Den ...
... bamse, der blev fundet sammen med Madisons lig, var oprindeligt Zachs.
Den gik i arv til Sadie og derefter til Madison ...
... fordi der ikke var råd til nyt legetøj.
Hvad er man for en taber, når man ikke kan ...
Det siger mere om dig end noget andet.
Gør det?
Det er netop den slags, jeg vil have med i bogen.
Det er ikke nemt-
- at relatere til et menneske, der står tiltalt for fire mord.
Men enhver kan forstå, at et barn har brug for legetøj.
Og man føler ligesom, at bamsen døde, da hun døde.
Det har jeg aldrig tænkt på.
Det her er min notesbog fra Afrika.
Se.
Hvor bizart.
To mænd på samme alder,-
- men fra vidt forskellige verdener og uddannelser.
Og alligevel er vi så ens.
Dele af det, han har skrevet, er virkelig ...
... bevægende.
Du tror, han er uskyldig.
Jeg er færdig med at have formodninger.
Jeg siger et ord, og så skriver vi det allerførste, der falder os ind.
Okay? Fremtiden.
Fremtiden?
Jeg har skrevet: "Altid nye muligheder."
Jeg har ikke skrevet noget.
Så er det dig.
Kærlighed.
"Noget, jeg altid forkludrer."
Deprimerende, men sandt.
Det var spøjst, for ...
... jeg har skrevet "Mike og Jill".
Hvad?
Jeg kiggede på dig ...
... og troede, du ville skrive om hende.
Det gjorde du måske også.
Jeg troede, du ville skrive "MJ".
Jeg kunne ikke.
Hvorfor ikke?
Det er for kompliceret.
Hvordan var hun?
Smuk.
Forstående. Hun var en god mor.
Loyal.
Vi indgik en pagt om,-
- at vi aldrig ville lyve for hinanden.
Det var meget vigtigt.
Du må savne hende.
Ja.
Hun var som havet.
Hvordan det?
Hun var dyb.
Vuggende.
Af og til frådende.
Fint sagt.
Lad os prøve et mere.
Okay, men det er vildt svært.
Det er kun godt. Det er derfor, det er en god øvelse.
Løgn.
Løgn?
Er jeg fuld af løgn? - Ja.
Du stjal min identitet.
Jeg var i Mexico. Hvem skulle jeg ellers have valgt?
Det ved jeg ikke. Dr. Seuss.
Nej, det skulle være en, som ingen kendte.
Undskyld.
Jeg ved godt, jeg er et nul.
Ikke i mine øjne.
Vidste du, han egentlig hed Theodor Geisel?
Ja, Dr. Seuss. Det vidste jeg godt.
Vidste du det? - Han var fra Wisconsin.
Der findes en park med statuer af alle hans figurer.
Jeg er sat til vægs. Imponerende.
Jeg har børn.
Vi var en tur i Seussland.
Så er det slut.
Godt så.
Tak, Mike.
Afgang.
Jeg tror, det kan blive det bedste, jeg nogensinde har lavet.
Har du fundet på en titel?
"True Story" havde jeg tænkt mig.
Og hvornår får vi lov at læse noget? - Snart. Uhyggeligt snart.
Så pakker vi sammen, Shortstop.
"Shortstop"?
Det er mit kælenavn.
Long-go.
Short-stop.
Shortstop. Han skal have tilegnelsen.
Tilegnelsen?
I bogen.
"Til Shortstop." Et listigt blink.
Hvad er et blink?
Et blink er,-
- når en forfatter kommer med et skjult budskab til nogen.
En indforstået joke.
Griner.
Min mor vil blive stolt.
Hvis du bliver kendt skyldig ...
... kan jeg ikke give dig nogen penge for bogen.
Selvom jeg gerne ville, er det forbudt.
Det forstår jeg godt.
Bare du ikke håber, jeg bliver det.
Bliver hvad?
Kendt skyldig.
Tak.
Det var HarperCollins.
Ja?
De har tilbudt mig 250.000 i forskud.
De sagde, det var lige, hvad de ledte efter,-
- og de vil have kontrakt på det med det samme.
Har han fortalt dig det hele? - Han har fortalt mig tilstrækkeligt.
Er han så skyldig?
Det ved jeg ikke.
Vil du ikke nok være forsigtig med det der?
Undskyld. - Det gør ikke noget.
Jeg vil bare gerne sende dem et udskrift af de første kapitler.
Er du okay?
Ja.
Jeg er glad for, det hele løste sig.
Du kan være stolt.
Hvordan har du haft det?
Jeg overvejer at erklære mig skyldig for at få det hele overstået.
Folk tror, hvad de helst vil tro, uanset hvad jeg siger.
Chris, jeg ved om nogen, hvordan det er at undvige sandheden.
Men jeg kan også se det, når en ny chance byder sig.
Jeg har aldrig indrømmet det over for nogen, ikke engang Jill ...
... men det, jeg blev fyret for ...
... var jeg skyldig i.
Jeg havde ikke rodet rundt i mine notater fra Afrika.
Jeg kom ikke til at blande personerne sammen.
Jeg vidste, hvad jeg gjorde.
Jeg vidste, at læserne ville reagere stærkere,-
- hvis de troede, det alt sammen var overgået en og samme dreng.
Jeg havde brug for, at folk reagerede.
Jeg blev så grebet af at ville fortælle en god historie,-
- at jeg glemte min forpligtelse til at fortælle sandheden.
Du må ikke begå den samme fejl.
Hvis du dækker over nogen eller lyver for dem ...
... så virker det måske som det nemmeste.
Men det vil æde dig op. Det vil fortære dig.
Hermed begynder den indledende høring i sagen delstaten Oregon-
- mod Christian Michael Longo, sagsnummer VRN1641.
Er tiltalte og dennes advokat til stede?
Ja, høje dommer.
Tiltalte bedes rejse sig.
Jeg vil nu gennemgå de enkelte anklagepunkter ...
... i den rækkefølge, de er blevet rejst.
Til drabet på Zachary Longo, hvorledes forholder De Dem?
Min klient nægter sig skyldig.
Til drabet på Sadie Longo, hvorledes forholder De Dem?
Min klient nægter sig skyldig, høje dommer.
Det er Mike Finkel. Er høringen i sag nr. 641 afsluttet?
Hvordan gik det?
Til drabet på MaryJane Longo, hvorledes forholder De Dem?
Min klient erklærer sig skyldig.
Til drabet på Madison Longo, hvorledes forholder De Dem?
Min klient erklærer sig skyldig.
Ro i retten.
Hr. Longo ...
De må forstå, hvor besynderlig Deres erklæring forekommer retten.
Medmindre De får andet at vide,-
- står De som minimum til fængsel på livstid.
Det forstår jeg godt.
Har De nogen spørgsmål?
Nej.
Du har hele tiden antydet, at han ville erklære sig totalt uskyldig.
Jeg ved det godt.
Alle medier dækker sagen,-
- mens du lader til at være på herrens mark.
Det er jeg godt klar over.
Du er nødt til at give os noget troværdigt.
Ellers bliver der ingen bog.
Hvad er det, du har gang i?
Du sagde, du var uskyldig.
Det er jeg ked af.
Det bør du fandeme også være.
Hvem erklærer sig skyldig i to mord, men ikke i de to andre?
Idiot.
Chris, jeg forstår dig ikke.
Du vil åbenbart ikke ud med sandheden, så hvorfor skulle jeg tro dig på dit ord?
Sandheden kan være svær at tro på, men det gør den ikke mindre sand.
Hvad fanden fabler du om?
Prøv lige at høre dig selv. Fortæl mig nu noget virkeligt.
Det kan jeg ikke. Det berører ikke kun mig.
Hvem er det, du beskytter?
Det kan jeg ikke afsløre.
Jeg stoler aldrig blindt på en kilde.
Det har jeg da om nogen lært.
Men det her har stået på i månedsvis.
Det er resterne af mit ry, der står på spil.
Mike ...
... du er en god ven.
Og jeg står i stor gæld til dig.
Kæmpestor gæld.
Du må ikke opgive troen på mig.
At skrive med dig er det eneste, der holder sammen på mig.
Hvordan føltes det at skrive om din familie?
Det var hårdt.
Retssagen om mordene på dem begynder i morgen. Tænk på dem i aften.
Jeg tænker på dem hver aften.
Hr. Finkel?
Mit navn er Greg Ganley.
Jeg er ansat ved Oregons justitsministerium.
Jeg bistår anklagemyndigheden i sagen mod Christian Longo.
Jeg ville høre, om vi kunne veksle et par ord?
Super. Hvad siger De til, at vi finder et lidt roligere sted?
Gerne. - Tak.
Jeg ved, De har kommunikeret med hr. Longo.
Måske har han endda talt åbent om ting, der direkte vedrører sagen.
Men nu er jeg nødt til at bede om Deres hjælp,-
- så vi kan sikre retfærdigheden.
Hvordan hjælp?
Fortæl os, hvad De og Longo har talt om.
Lad os gennemgå jeres eventuelle breve eller båndede samtaler.
Det kan jeg ikke. Jeg har lovet Chris at lade være.
Lad mig skære det ud i pap.
Deres hjælp vil kunne afgøre, om han bliver dømt eller løsladt.
Løsladt? Han erklærede sig jo skyldig.
Vi tror, han forsøger at forvirre juryen som led i en større plan.
Sår han tilstrækkeligt med tvivl, kan han få retssagen kendt ugyldig.
Det lyder måske langt ude,-
- men jeg har set mange mordere komme for retten gennem årene.
De fleste af dem ligner fangede dyr.
Vilde og forvirrede.
Longo har en ro over sig.
Han ved noget.
Vi har at gøre med en yderst farlig mand,-
- der har myrdet før-
- og vil myrde igen, hvis han får lov. Så hvad kan De gøre for os?
Jeg forsøger at give Dem dårlig samvittighed for at få Dem i tale.
Jeg lægger populært sagt lorten i Deres lomme.
Vil De virkelig være den, der får ham frikendt?
De har gjort Deres. Nu er det myndighedernes sag.
Jeg kan ikke hjælpe Dem.
Må jeg spørge hvorfor?
Er det, fordi De ikke vil dele Deres scoop med andre?
Vil De have det for Dem selv?
Okay.
Jeg har sagt, hvad jeg havde at sige.
Ring, hvis De får svært ved at sove.
Hej, Jill.
Hyggeligt at møde dig.
Møde din stemme, i hvert fald.
Chris? - Netop.
Hejsa. Jeg har prøvet at få fat i Mike,-
- men han tager ikke sin mobil.
Gider du give ham en besked fra mig?
Okay.
Fortæl ham, min advokat har sagt,-
- at han kan skaffe ham en plads, når retssagen begynder i morgen.
Selvfølgelig.
Super. Det er enormt hyggeligt at tale med dig, Jill.
Mike er sådan en sød fyr.
Han har virkelig været en god ven.
Sådan er han sikkert over for alle.
Nej, jeg tror, du er noget særligt.
Ja, det er det, jeg mener.
Det er, som om vi har kendt hinanden før alt det her.
Og han elsker dig højt.
Også selvom han-
- ikke er så glad for at give udtryk for det.
Har han sagt det?
Ja.
Han fortæller mig alt.
Om livet i Finkelwood ...
... hans pladesamling ...
... dit gamle klaver ...
... og det badekar, I købte sammen.
Han kan tale som et vandfald.
Det er, som om jeg skriver en bog om ham, ikke omvendt.
Jeg ved, han føler, han er under et voldsomt pres.
Det må være hårdt for dig, at han knokler så meget.
Du kender mig jo slet ikke.
Det føler jeg alligevel, jeg gør.
Det er ikke for at være anmassende.
Jeg håber bare, at vi også kan blive venner.
Det kunne jeg godt tænke mig. Mike betyder meget for os begge.
Jeg har ikke flere penge. Gider du give ham beskeden?
Selvfølgelig.
Tak, Jill.
Jeg står uden for retsbygningen i Lincoln,-
- hvor anklageren ønsker Christian Longo idømt dødsstraf.
Han er tiltalt for de brutale mord på ...
Værsgo at sidde ned.
16. december.
Det er en aften, vi kommer til at tale meget om.
Det blev den sidste aften i denne kvindes og disse børns liv.
MaryJane Longo, 34 år.
Zachary Longo, fire år.
Jeg spurgte ham, hvad der var blevet af hans familie,-
- og han sagde, han havde sendt dem til et bedre sted.
Et bedre sted. Hvad tror De, han mente med det?
Tror De, han har myrdet sin familie?
Protest. - Afvist.
Sådan en bil på broen klokken halv fem om morgenen?
Jeg har boet der hele mit liv, og det er usædvanligt.
Nå, men jeg hørte nogle plask,-
- så jeg råbte-
- og spurgte, hvad der foregik. Han svarede:
"Ikke noget."
Ville De kunne genkende ham nu? - Ja.
Kan De udpege ham?
Lad det notere, at vidnet peger på tiltalte.
Kender De tiltalte?
Ja, det gør jeg.
Hvorfra kender De ham? - Jeg var hans chef hos Starbucks.
Hvor længe arbejdede han for Dem? - I to måneder.
Hvornår så De ham sidst?
Den 17. december. Den morgen mødte han en time for sent.
Altså dagen efter mordene? - Ja.
Sagde han noget?
Han sagde, hans kone havde fundet en anden.
En journalist.
Hvordan virkede han?
Som han plejede. Meget rolig.
Meget fjern.
De siger, De kender tiltalte. Hvornår så De ham sidst?
Den 19. december.
To dage efter mordene? - Ja.
Hvad lavede han? - Spillede basketball.
Spillede han basketball, to dage efter hans kone og børn blev myrdet?
Ingen af børnenes lig viste tegn på kamp,-
- hvilket kunne tyde på, at de kendte drabsmanden.
Både Zachary og Sadie havde modellervoks under neglene.
Sadies tånegle var lakeret med perlemorslak.
Det samme gjaldt MaryJanes tæer.
De havde formentlig lakeret dem sammen.
Madison ...
... blev fundet i denne kuffert.
Kradsemærker her viser, at Madison må være kommet til bevidsthed-
- på et tidspunkt, inden hun druknede.
Blodkarrene i hendes ansigt sprang, mens hun kæmpede for at få luft.
Liget af MaryJane blev fundet i denne kuffert.
Her er begået en voldsgerning i raseri.
Et brutalt angreb.
Hendes hals er brækket.
Men det er muligvis sket, efter hun døde,-
- da hun er blevet mast ned i kufferten.
Anklageren har ikke mere.
Så kan vi gå videre til forsvarets første vidne,-
- Christian Longo, i morgen tidlig.
Retten er hermed hævet indtil klokken 10 i morgen.
Det gør mig ondt.
Hvad gør?
Det må være ufattelig svært for jeres familie.
Hvorfor taler du til mig? Mangler du stof til din bog?
Nej, overhovedet ikke.
Men du har stadig tænkt dig at skrive den?
Jeg har indgået en kontrakt.
Du kunne fortælle alverdens historier, og så vælger du hans.
Det var ham, der valgte mig.
Man vælger sin bryllupsdag og sine børns navne.
De vigtige ting i livet. Han har ikke valgt dig. Han udnytter dig.
Det var altså den 15. om aftenen,-
- at De for første gang fortalte hende ærligt om Deres gæld?
Måske var det for meget på én gang, men ...
... ja, jeg fortalte hende det hele.
Hun fik tårer i øjnene.
Men jeg var opsat på-
- at få det hele frem i lyset.
Fortsæt.
Jeg fortalte hende,-
- at vi var bagud med terminen, og at vi var nødt til at flytte igen.
At jeg havde fået kreditkort ved at forfalske hendes fars underskrift.
At jeg havde udstedt falske checks og stjålet vores minivan.
Det var nok det, hun blev mest ked af.
Jeg havde givet hende den i bryllupsdagsgave.
Hun havde altid ønsket sig en.
Hvordan reagerede hun, da De fortalte hende det?
Hun var temmelig rystet.
Da jeg fortalte hende om bilen, slog hun mig.
Hun råbte, at jeg skulle skride og lade hende være.
Jeg havde aldrig set hende så vred.
Zach og Sadie lå og sov i stuen,-
- så jeg gik ind og lagde mig hos dem.
Da jeg vågnede igen, var det morgen. Jeg lavede morgenmad til ungerne-
- og gik ind for at se til MaryJane.
Hun lå og sov sammen med Maddie.
Da jeg vækkede hende, skyndte hun sig ud på badeværelset.
Jeg tog Maddie med ind i stuen til de andre ...
... og så lavede vi modellervoksdyr.
Det var ved at være tid til, at jeg skulle på arbejde,-
- så jeg tilbød at melde mig syg.
Men MaryJane sagde nej, fordi vi havde så stor en gæld-
- og ikke havde råd til flere sygedage.
Så hun tog tøj på og kørte mig på arbejde.
Jeg var bekymret for hende hele dagen.
Da jeg så kom hjem sent ...
... stod døren åben.
Hun var derinde ...
... kun iført badekåbe.
Hun ville ikke sige noget.
Og så brød hun sammen.
Jeg spurgte hende, hvad der var i vejen.
Og jeg blev rent faktisk-
- irriteret over, at hun ikke ville svare.
Hun hulkede bare.
Så gik jeg ind i soveværelset for at klæde om ...
... og der ...
Der så jeg Madison.
Hun var ...
... viklet ind i sengetøjet.
Hun så syg ud. Lilla i huden.
Hun bevægede sig ikke.
Derfor gik jeg hen og puffede lidt til hende,-
- og jeg bemærkede, at hun føltes kold.
Meget kold.
Jeg kunne slet ikke fatte, hvad det var, der foregik.
Jeg løb ind i stuen.
Jeg greb fat i MaryJane og fik hende op at stå,-
- mens jeg råbte:
"Hvad er der sket med Maddie? Hvad er der i vejen med hende?"
Og så var det, jeg tænkte: "Hvad med Zach og Sadie?"
Og da jeg sagde deres navne, blev MaryJane helt hysterisk.
Hun begyndte at slå mig med knyttede næver.
Og jeg sagde: "Du er nødt til at beherske dig."
"Du er nødt til at fortælle mig, hvad der er sket."
Jeg prøvede at ruske i hende.
Hun stirrede stift på mig ...
... og sagde:
"Det var dig, der gjorde det."
"Det er din skyld."
Jeg anede ikke, hvad hun mente.
Og så sagde hun:
"Det var dig, der gjorde det."
"Du slog os ihjel."
Jeg pressede hende op mod væggen-
- for at få hende til at fortælle, hvor børnene var.
Jeg skubbede til hende ...
... for ligesom at tvinge det ud af hende.
Men det gik over gevind.
Jeg var så vred.
Hvad sagde hun?
Hun sagde ...
... at de var i vandet.
Ro i retten.
Hun sagde, de var i bugten.
Og så faldt hun omkuld.
Jeg ...
... tog fat om hendes hals.
Hun greb fat i min arm ...
... men hun lod mig gøre det.
Det var sådan, hun døde.
Hvad gjorde De så?
Jeg hentede ...
... vores store kuffert og min lille kuffert.
Jeg lagde MaryJane ned i den store kuffert-
- og havde tænkt mig at gøre det samme med Madison.
Men da frøs mit blod til is, for ...
... hun trak stadig vejret.
Ganske svagt, men alligevel.
Så jeg lagde hende ned ...
... og ...
Selvom hun trak vejret, betragtede jeg hende som død.
Jeg kunne intet gøre for hende.
Intet.
Så jeg ...
... tog fat om hendes ...
... lille hals ...
... og klemte til.
Jeg kunne mærke livet ebbe ud af hende.
Der kom et åndedrag mere ...
... så jeg klemte endnu hårdere.
Og så gik det op for mig, at jeg ikke ...
Jeg kunne ikke bare lægge hende i kufferten. Den var for stor.
Jeg ville gøre hende det behageligt ...
... så jeg lagde noget af hendes tøj med derned.
Alle hendes yndlingsting.
Alle de ting, der kunne gøre hende glad.
Hendes yndlingsbamse.
Det var lidt, som om bamsen døde, da hun døde.
Så slæbte jeg kufferterne ned til bugten ...
... og lagde dem i vandet.
Så kørte jeg op på broen, og ...
... så stod jeg bare der og tænkte på mine børn.
Hvorfor tror De, hun gjorde det?
Hvorfor rejste hun ikke bare væk med børnene?
Hun sagde engang ...
... at hvis jeg en dag forlod hende, ville hun ikke kunne leve videre.
Så måske var det ...
... et forsøg på at vise mig, hvor meget jeg betød for hende.
Måske troede hun, hun kunne få noget godt ...
... ud af to dårlige ting.
En slags dobbelt negation.
Forsvaret har ikke mere.
Retten er hævet.
Jeg har noget til Dem. Min korrespondance med Longo.
Jeg har mindst 100 breve.
Det her er 80 sider langt. Lige til at fremlægge.
Skrev De tilbage? - Af og til.
Pennevenner.
Pas godt på dem. De får brug for dem til bogen.
Det er vigtigt bevismateriale.
Hvis De vil se bevismateriale, så kom forbi mit kontor.
Det der kan De godt pakke væk. Det er for sent.
Hvis De havde indkaldt mig som vidne, ville De have fået det.
Det kunne have påvirket nævningene.
Det ved jeg.
Bliver han dømt for manddrab, er han ude igen om et par år.
Men De ville ikke have været et særlig godt vidne, hvad troværdighed angår.
De har selv været igennem ...
... en form for rettergang for nylig.
Og dommen lød, at De lyver.
Lad os håbe, at nævningene konkluderer det samme om ham.
Jeg havde troet, du var højere.
Hvorfor?
Det ved jeg ikke. Måske fordi han ser op til dig.
Det er mig, der ser op til ham.
Er her for koldt?
Nej, det er fint.
Er han okay?
Det havde jeg håbet, du kunne fortælle mig.
Vi taler ikke så meget mere.
Så er vi to.
Jeg har ikke set en kvinde i evigheder.
At se på dig er ...
... som at se havet.
Jeg er vist mere en dam.
Må jeg spille noget for dig?
"Hvis du tørster efter min død."
Skrevet af Carlo Gesualdo i 1611,-
- nogle år efter han dræbte sin kone og nyfødte søn.
Hans kone havde en elsker,-
- så han opsporede dem med en jagtkniv.
Han dolkede hende igen og igen overalt på kroppen.
Og mens hun lå og forblødte på gulvet,-
- tvang han elskeren til at klæde hende af,-
- iføre sig hendes blodige natkjole og ydmyge sig ...
... inden han skød ham i hovedet.
Derefter gik han ovenpå ...
... og bankede livet ud af sin spæde søn mod vuggens side.
Musikken er næsten så smuk, at jeg kan glemme,-
- at jeg lytter til et værk skrevet af en mand,-
- der knuste sit eget barns hoved mod et møbel.
Men ikke helt.
Mike vil gerne kunne forstå dig.
Han må tro, at hvis han kan forstå dig,-
- vil han måske kunne forstå sig selv.
Men jeg har overhovedet ikke lyst til at forstå dig.
Du er morder.
Du dræber kvinder og børn.
Du er en narcissist, der ikke kan tåle, at nogens opmærksomhed går dig forbi.
Jeg er kommet for at fortælle dig, at hvad der end venter dig,-
- vil du aldrig nogensinde kunne undslippe det, du er.
Har nævningene truffet en afgørelse i sagen delstaten Oregon-
- mod tiltalte Christian Michael Longo?
Ja, høje dommer.
Retsbetjenten bedes føre afgørelsen til protokol.
I mordet på Sadie Longo, hvorledes kendes tiltalte?
Skyldig, høje dommer.
Og i mordet på Zachary Longo, hvorledes kendes tiltalte?
Skyldig, høje dommer.
For mordet på MaryJane Longo,-
- bør tiltalte da dømmes til døden?
På dette spørgsmål har nævningene svaret ja.
Angående mordene på Madison Longo, Zachary Longo-
- og Sadie Longo har nævningene ligeledes svaret ja.
Nævningetinget er undskyldt.
Så er det overstået. Jeg venter udenfor.
Ro i retten.
Hr. Longo ...
De havde mulighed for at skåne ofrenes familie for yderligere pinsler-
- ved at tilstå det reelle omfang af Deres forbrydelse.
I stedet legede De kispus med retten, som De gjorde det med Deres familie,-
- trods den overvældende bevisbyrde mod Dem.
At give Deres kone skylden-
- for mordene på hendes egne børn-
- var en afskyelig hån mod både hende og hendes minde.
De må have været klar over, at ingen ville tro Dem.
De er mig ærlig talt en gåde ...
... og det håber jeg ved gud, De vil forblive.
Jeg overdrager Dem hermed til kriminalforsorgen i Oregon,-
- der vil anbringe Dem på dødsgangen i Oregon statsfængsel.
Retten er hævet.
KÆRE MIKE
Jeg vidste, du ville komme.
Du ser godt ud.
Jeg skriver stadig.
Først var der ingen, der skrev tilbage, og det sved.
Men jeg må være blevet bedre, for jeg har fået to tilbud om ægteskab.
Pøj pøj med det.
Det eneste gode i alt det her er, at jeg mødte dig ...
... men selv det ødelagde jeg.
Det fortryder jeg.
Samme her.
Var det derfor, du skrev til mig?
Er du parat til at fortælle sandheden?
Det var mig.
Jeg dræbte MaryJane.
Da jeg kom hjem den aften, sad hun overskrævs på sengen-
- og pressede en pude ned mod madrassen.
Neden under den lå Madison.
Hun kæmpede.
Jeg ved ikke, hvorfor hun gjorde det,-
- men jeg var rasende over, at det skulle gå ud over vores datter.
Og så slog det klik for mig.
Jeg gik amok, Mike.
Jeg må have dræbt Zach og Sadie, men jeg kan ikke huske det.
Jeg kan ingenting huske.
Jeg aner ikke, hvem af dem jeg dræbte først. Jeg er helt blank.
Jeg husker kun, at jeg vågnede i lufthavnen.
Fik du et blackout?
Det kan tælle som et øjebliks sindssyge.
Min nye advokat vil anke dommen.
Et solidt argument, men det giver ingen mening.
Hvis MaryJane ville dræbe Madison, havde hun hele dagen til det.
Hvorfor skulle hun vente, til du kom hjem?
Hun var enten beregnende eller sindssyg, ikke begge dele.
Det eneste, der giver mening, er et indbrud.
Du kom hjem, fandt ligene og gik i panik. Du troede, nogen ville inkriminere dig.
Derfor skaffede du ligene af vejen og flygtede.
Kan det tænkes, at det var en anden, der dræbte dem?
Måske.
Gu kan det ej.
Intet af det lort holder vand, for det er alt sammen løgn.
Du myrdede dem, dit svin.
Du myrdede dem alle sammen.
Din advokat ringede mig op angående ankesagen.
Han bad mig være karaktervidne for dig.
Jeg vil advare dommeren. "Vær forberedt på løgnene.
Vær forberedt på sindssyge i øjeblikket,-
- vær forberedt på selvforsvar og på indbrudstyve.
Vær forberedt på alle hans tårevædede søforklaringer."
Hvordan går det med bogen?
Sælger den godt?
Du behøvede ikke at gøre den færdig, men det gjorde du.
Du kunne ikke lade være.
Vi er slet ikke så forskellige.
Jo, vi er.
Alle dine historier er der ingen, der gider at lytte til længere.
Én mand gør.
Dig, Mike.
Jeg er det vigtigste, der nogensinde er sket i dit liv.
Du vil altid bare være ham, der talte med manden, der myrdede sin familie.
Intet andet.
Og hvis jeg åbner munden igen, kommer du straks rendende.
"Jeg hadede ham.
Jeg hadede ham så inderligt, som man kun kan hade en, man holder meget af.
Jeg var blevet fascineret af Longo,-
- og jeg var blevet narret af ham.
Han var væk, dømt til døden,-
- og jeg havde det, som om jeg havde overlevet noget.
Et uvejr af en slags.
Men selvom jeg var i live og i ét stykke,-
- var det alt, hvad jeg sad tilbage med."
Tak.
Hr. Finkel, forlaget har lovet os en spørgerunde.
Jeg ved, der er mange, der har spørgsmål.
Tror De, han vil myrde igen, måske i fængslet?
Næppe.
Er de nødt til at fiksere ham med remme og den slags?
Nej.
Hvor rangerer han på en liste over mordere af den kaliber?
På højde med Ted Bundy? Ed Gein?
Hr. Finkel.
Må jeg stille et spørgsmål?
Har De nogensinde fortrudt, at De kontaktede ham?
Hvad mener De?
Det forekommer mig, at nok har Christian Longo mistet sin frihed,-
- men da jeg hørte Dem læse op her i dag,-
- slog det mig, om ikke De også har mistet noget?
Mike Finkel kom aldrig til at skrive for New York Times igen.
Han bor stadig i Montana med Jill og deres tre børn.
Et år senere tilstod Christian Longo at have myrdet hele sin familie.
Fra sin celle har han skrevet artikler til en lang række tidsskrifter ...
... heriblandt New York Times.
Mike og Christian taler stadig sammen første søndag i hver måned.
Oversættelse: Henrik Thøgersen